_
Reginald Ledoux, 35.
Satt inne ett tag för framkallning av metatjack och LSD.
Han kokar, du vet, typ en kemist?
Han sa att det fanns ett visst ställe där massa rika män går för att be till djävulen.
Reggie hade ett märke på ryggen,
typ en spiral?
Han sa att det var deras symbol.
Marty!
Du får inte göra som du gjorde mot mig förra veckan.
Hon kom till mitt hem. Våra barn såg henne.
Du förstörde mitt liv!
Reggie Ledoux. Var är han?
Han kokar bara åt en klient nu.
Något motorcykelgäng.
Den där cykelklubben, jag känner dom.
Jag jobbade med dom när jag var narkotikapolis.
Vi kan komma åt Ledoux.
Ha den här nära till hands, lyssna på Beaumonts poliskanaler.
Fattar du?
Jag fattar. Klarar du dig?
Jag behöver en bra soldat.
Gör du det här med oss,
så kan vi prata om att sätta dig i kontakt med min man.
Skjut inte!
Skjut—
Vad fan gör du?
Marty, jag behöver dig. 90 sekunder!
Kör, kör, kör!
Textad av Snusmumriken.
True Detective - 1x05 "The Secret Fate Of All Life"
Öhh…
Vad hände med ditt ansikte?
Biljard igår.
Anklagade fel snubbe för att fuska.
Man måste akta sånt.
Vad vill du, igen?
Jag har intresse.
Ja. Dom vill åt den goda kocken.
Dom föreslår en deal till dig eller Iron Crusaders brödraskap;
hur du än vill ha det, kokain mot kristall.
Varför pratar jag inte med Miles?
Jag och Ginger känner varandra sedan länge,
vi har boostat tillsammans.
Du säger inte mycket.
Jag tyckte min man här kunde ge dig detaljerna.
Lyssna. Den här skiten jag har
du kan köra hårt med det 5, 6 gånger.
Det kommer fortfarande kicka.
Det betyder bara att du måste koka lite mer
för mycket större vinst.
Nä.
Jag har ingen användning för det,
inte heller för dina pengar.
Pengar går väl åt?
Jag kan se din själ runt kanterna på dina ögon.
Den bränner som syra.
Du har en förbannelse, lille man,
och jag tycker inte om ditt ansikte.
Det får mig att vilja göra saker med det.
Ginger, kommer du tillbaka så sätter jag Miles på dig.
Ser jag dig igen,
är du körd.
Det vilar en skugga över dig, pojk.
Marty, har du honom?
Du borde ha honom, med allt jag gått igenom.
Ja. Jag har honom.
Vi är på tomma vägar nu.
Jag måste backa lite annars ser han mig.
Okej. Det där är Reggie Ledoux’s
kokpartner Dewall.
Följ honom, Marty.
Det ska jag.
Var är du?
Söder om I-10 längs Creole Nature Trail
rör mig mot Carlyss.
Skynda dig.
Jag hör dig. Jag är på väg.
Hur har vi det där bak, Ginger?
Dra åt helvete, din jävel.
- Aah! - Yeah.
Hur hittade du Ledoux?
En av mina gamla informanter berättade var en av
hans gamla tillhåll fanns någonstans.
Så jag gick med på jobbet igen.
Ville inte att någon annan skulle ta fast honom.
Vill ni verkligen ha min hjälp?
Visa mig bara resten av filen.
Varför är du så nyfiken på nya filen, hörru?
Varför är ni så…
emot min nyfikenhet?
Det ska väl liksom konsulteras, visst?
Ja, men du berättar först.
Visa mig vad du har,
så får du se vad vi har.
Jag håller dig till det.
Var är Ginger?
Han ligger i bilen. Vad har du?
Jag tappade honom och sen var jag tvungen att gå runt tills jag
hittade utgången.
Det där är hans truck.
Vi måste ringa in det här till stationen, Rust.
Nej, det vill vi inte göra.
Trupperna kommer fylla hela skogen här.
Dom kan lätt smita.
Okej.
Vi kommer inte hitta honom här borta.
Har du varit och jagat, Marty?
Öh, ja—
Tiotaggare i fjol,
50 mil.
Jag menar inte att sitta i ett torn
väntandes på att skjuta en älg som
står och sniffar ditt bete.
Jag pratar om att följa spår.
Gud vad töntig du är.
Vi hittar stället, sen kommer vi tillbaka hit,
och så ringer vi in det.
En av oss står vakt, okej?
Det kan jag leva med.
Vi går.
Okej,du fick tips om
var Ledoux arbetade, och Cohle kom tillbaka från
var han nu var.
Du visste att det skulle komma hit.
Berätta bara en gång, din egna version.
Jag berättar samma sak som jag berättade till ledningen
och varenda fikarum mellan Houston och Biloxi,
och vet ni varför historien alltid låter likadant
17 år senare?
För att det bara gick till på det sättet.
Rusts pappa hade lärt honom jakt med pilbåge.
Du vet, man måste följa bytets spår innan man kom
inom 10 kilometer av det.
Den tekniken gjorde så att vi kunde hitta den misstänktes väg in
samtidigt som vi aktade oss för fällor som de tidigare
installerat.
Snubbeltråd där bak. Det finns nog minor i diket.
Okej. Hur vill du göra?
Du går tillbaka och ringer in. Jag väntar här.
Ska du stanna?
Ja.
Gör det nu, Marty.
Dra åt helvete.
Du gör inte detta utan mig.
Okej. Håll dig lågt.
Vi skulle just vända tillbaka,
ringa in sheriffen, polisen, vem som helst.
Jag menar, vi var ju där.
Vi hade identifierat våra misstänka vid platsen.
Vi kunde ju lika gärna släppa allt
och lämna in det.
Det hände inte. Hmm.
Nej. Så fort vi började dra oss undan…
Pang!
Kulor ven ut precis brevid Rusts huvud.
Vi kastade oss in i buskarna,
men dom hade redan sett oss,
och dom hade tunga grejer.
Boom! Sprängde sönder trädet bredvid oss.
Nu var det igång.
Hmm.
Tung skit—
buskar som bara försvann runt omkring oss,
bark som ramlade från träden.
Nu satt vi verkligen rakt i skiten.
Helvete.
Polis.
Lägg händerna på huvudet.
Lägg dom på huvudet nu.
Tänk inte ens tanken.
Lägg händerna på huvudet på en gång.
Sätt ihop fingrarna.
Gör det.
Backa tillbaka mot mig.
Ner på knä.
Det är väl dags?
De svarta stjärnorna.
Håll käften.
De hade sett oss redan innan vi gick in i skogen.
Så allt vi kunde göra var att ducka, bita ihop,
försöka gå närmare.
Det var kaotiskt.
De svarta stjärnorna stiger upp.
Varför hjorthornen?
Stå still, din jävel.
Lägg ner det. Upp med händerna. Statspolis.
Sätt ner det.
Jag vet vad som händer härnäst.
Jag såg dig i min dröm.
Du är i Carcosa med mig nu.
Han ser dig.
Marty!
Du kommer göra det här igen.
Tid är blott en platt cirkel.
Du, Nietzsche. håll käften.
Lägg ner det. Marty!
Nu så.
Svart stjärna.
Händerna bakom huvudet.
Medans jag satt bakom den här gamla, ruttna båten,
’Captain America’-Marty Hart
bestämmer sig för att ta sig djupt in i skogen,
gå runt baksidan av huset
dit Ledoux skjuter på oss, va?
Han smyger upp bakom Ledoux
och precis när Ledoux vänder sig om, pang, skjöt honom
rakt i huvudet, så där- faller ner.
Hans polare Dewall sprang iväg
och hans hemmagjorda idiotiska säkerhetssystem
tog hand om resten.
Åh, helvete.
Ta bort handklovarna från honom
innan han börjar blöda.
Det här måste se rätt ut.
Jävlar. Helvete.
Vad gör vi nu, Rust?
Åh, åt helvete med honom.
Kul att se att du gör något bra.
Nu går vi och ser till barnen.
Ta inte ut dom innan jag säger till.
Efter vi bekräftade två dödsfall
och sökte resten av stället,
då hittade vi de två barnen.
Vi hate en väldig tur.
Vi kunde lika lätt blivit skjutna i bitar
av ett maskingevär när som helst.
Jag kan säga att jag gick ifrån händelsen
med en större respekt på vad liv är värt.
Ja.
Tack, Detektiven.
Jag tror jag talar för hela styrelsen
när jag beundrar er för modet
visat av dig och detektiv Hart.
Nej. Vi gjorde bara vårt jobb, sir.
Det fanns de två grenskulpturerna
och mängden LSD till hands som matchade det som fanns i Dora Lang.
Alla var rätt nöjda att vi hade vår man.
Pojken hade saknats sen Januari.
Han hade varit död i mindre än en dag.
Flickan hade inte blivit rapporterad än.
Hon var från St. Landry, katatonisk när vi hittade henne.
Varför måste jag leva i nuet, va?
Fan, jag vill inte veta någonting längre.
Vi lever i en värld där inget blir löst.
En gång sa någon till mig, ”Tid är blott en platt cirkel”.
Allt vi någonsin gör eller kommer att göra
kommer vi göra om och om igen…
Bra jobbat.
…och den lilla pojken och den lilla flickan,
dom kommer vara i det där rummet igen…
och igen…
för alltid.
Cohle, klarade du dig inte av att bli skjuten?
Nästa gång.
Tack för att du inte tvivlade.
Det gjorde jag aldrig.
Här kommer dom. Marty, vår hjälte.
Bra jobbat, grabbar.
Det finns många artiklar
om ni vill läsa dom.
Jag blev befodrar till detektivsergeant.
Rust fick ett hedersomnämnande för modighet,
för att jag insisterade,
och saker var rätt bra ett tag, antar jag.
Kom igen. Bygg upp farten.
Maggie kom förbi.
Bara, ni vet, en massa prat och så,
och sen det där med att jag löste fallet kanske öppnade upp henne
till ett förlåtande eller möjligheten.
Ända till väggen. Ända till väggen.
- Ja. Ja. - Åh!
Åh, tack gode gud.
Okej. Ta av er skridskorna.
- Dags att gå. - Nej, nej.
Snälla mamma?
En gång till. En gång till.
- Snälla. - Okej då.
En gång till, sen tar ni av er dom, okej?
Kan pappa komma hem än?
En gång till.
Kom igen. En gång till nu. En gång till.
Okej.
Tack. Jag behövde det.
Jag tror dom gjorde det, också.
- Fanns det andra? - Va?
Förutom henne, fanns det andra?
Nej.
Nej… Lyssna.
Det var en annan person.
Jag tappade det lite.
Jag-
Jag är tillbaka. Jag ber dig.
Jag fortsätter att be.
Jag går ber dig till min grav.
Det är inte bara affären.
Du brukade vara en bra man.
Slutade dricka, sen fem veckor.
Jag är i ett program… Promise Keepers.
Du har en lång väg att gå.
Ja. Det har jag.
Ett par år,
bra sådana.
Efter ett tag, slog en av dom där planerna
Maggie kommit på äntligen in,
en doktor..
Ja. Hon och Rust hade en grej, i ett par år.
Han är konfliktorienterad.
Så när jag tackar nej till små argument,
bygger det upp hans energi.
- Wow. - Wow.
Visst är ni ett perfekt par.
Lyssna. Du vet om Rust.
Under de sju åren assisterade han fler fall
än någon annan detektiv i Louisiana.
Ordet gick runt fort.
Vill du ha ett erkännande,
se om statsdetektiv Cohle finns till hands.
Din intervjuteknik.
Finns det inte någon hemlighet du kan berätta om?
Alla vet att det finns något fel med dom.
De vet bara inte vad det är.
Alla vill erkänna.
Alla vill ha någon slags förklaring för det,
speciellt dom skyldiga…
men alla är skyldiga.
Ser man dom bra åren när man är i dom,
eller väntar man tills man får cancer i arslet
och inser att du att dom gått förbi?
För det finns en sån här känsla- d—u kanske märkt det nån gång
känslan att livet åkt genom fingrarna på dig…
som att framtiden är bakom dig,
som att den alltid varit bakom dig.
Jag blev renare, men jag kanske inte ändrade på mig,
inte på sättet jag behövde.
Ge tillbaks den.
Ge tillbaks den!
Minns ni vad jag sa om detektivens förbannelse?
Lösningen till hela mitt liv var under näsan på mig-
den kvinnan, dom barnen—
och jag tittade på något annat.
Otrohet är en sorts synd,
men mitt största problem var att jag inte märkte saker.
Det förstår jag nu.
- Audrey... - Audrey...
När tyckte du att saker började,
hur säger man, ändras igen
med detektiv Cohle?
Tidigt, 2002, men det var hans liv.
Mitt var lugnt, som jag sa.
Jag försöker bara förstå.
What is it you're going for?
Vad är meddelandet?
Det finns inget meddelande. Det är bara jag.
Det är bara-
Vad är det som bara är du—
ditt hår, dina kläder, ditt—
Jag menar, Jag ser på Macie--
Kvinnor behöver inte se ut
som du tycker dom borde, pappa.
Nej. Kvinnor, men jag pratar
om min tonårsdotter,
och jag försöker inte säga åt dig
vad du ska ha på dig eller något sådant.
Jag försöker bara förstå det.
Vem sa att du behövde förstå?
Varför skulle du?
Så…
Jag hörde du blivit cheerleader.
Ja, det finns tio andra tjejer
Som inte blev det.
Jag visste inte att dom hade 14-åriga cheerleaders…
Det är samma sak med fotbollsspelare.
Berätta vad du vet om hans tjej.
Ja. Laurie. Ja.
Hon blev chef någonstans, Lafayette General, tror jag.
Vet du vad som hände där mellan dom?
Vad händer alltid mellan män ock kvinnor?
Verkligheten.
Pappa—
Säg det åt din mamma.
Vicesheriffen hittade henne
i en bil med två killar.
Kom hit. Kom hit bort.
Vad?
Ja, utan kläder, du vet…
ni knullade.
Pojkarna är 19 och 20.
Dom sitter inlåsta under natten,
jag har inte bestämt mig om jag ska anmäla dom för våldtäkt eller inte.
Va? Du kan inte göra det.
Jag kan göra vad fan jag vill med dom där pojkarna.
Tänk på det.
Audrey, se på mig.
Se på mig.
Vad tänkte du på? Herregud.
Vad fan är det för fel på dig?
Eller är det ännu en sak som
jag aldrig kommer förstå,
som att vara drottning av högskolans slamplag?
Marty!
Dra åt helvete.
Gå in på ditt jävla rum.
Aj!
Mamma, hon slog mig.
Gå och lägg dig. Det här handlar inte om dig.
Audrey, öppna dörren.
Öppna dörren, Audrey.
Audrey, det är bara du och jag, gumman.
Lyssna..
du måste berätta vad som står på.
Audrey, öppna dörren, snälla.
Åratal.
Har ni hört talats om något som kallas
M-teorin, detektiverna?
Nej. Det gick mig förbi.
Det är som att i det här universumet,
ser vi tid som att den rör sig rakt framåt…
men utanför vårt tidsrum,
från vad som skulle ses som ett fyradimensionellt perspektiv,
skulle tid inte finnas.
Och från den vinkeln, om vi skulle få tag i den,
så skulle vi se…
Då skulle vårt tidsrum se platt ut,
som en enda skulptur med materia
i en formation av varje ställe där tid någonsin funnits,
Där vår medvetenhet åker runt våra liv
som bilar på en bilbana.
Allting utanför vår dimension…
är oändlig,
en oändlighet som ser ner på oss.
Till oss skulle det
vara en glob,
men till dom,
är det en cirkel.
Mr. Cohle?
Mr. Cohle, vad hände 2002?
Guy Leonard Francis.
De säger att du mördade två personer i Livingston.
De säger att du rånat ett apotek.
Vet du att dom redan har ett smeknamn åt dig?
Söderns Friterade Apoteksrånare.
Gillar du det?
Det låter bra, lite att bita i.
Fan, jag säger då det,
allt dom har idag—
teknologi, fingeravtryck, DNA—
man måste vara ett jävla geni
att gå förbi sånt,
Helt ärligt, Francis.
Du är väl inte så jävla smart egentligen, va?
Först säger du:
”Jag fick drogerna från någon annanstans.”
Sen säger du, ”Nej jag minns inte,
Jag minns inte var jag fick drogerna ifrån.”
Du gör det för komplicerat.
Du skapar en labyrint för dig själv
som du inte kan ta dig ut ur.
Dom tog dig.
Du måste bara ändra spelet du spelar.
Du måste säga att du var påverkad.
Vet du vad det innebär?
Det innebär att du inte kan hållas
till svars för något du gjorde.
Jag tycker inte jag borde bli anklagad—
eller, helt anklagad— för saker jag gjorde
när jag var påverkad av något.
Det tycker inte jag heller.
Det är ju det jag säger.
PCP. Skiten gör en galen.
I ett känt fall en gång,
skar en kille upp sitt eget ansikte på det skiten.
- Jaså? - Åh ja.
Blanda det med meth,
då har du en jävligt bra försvar
om jag någonsin hört ett.
Hur ska man kunna säga att någon opåverkad
är galen för att han gjort något vrickat
men en man som är påverkad av något
some gjorde honom galen är frisk?
Förstår du vad jag menar?
- Går åt båda hållen. - Ja, exakt.
Jag menar, jag vet inte ens ifall jag minns något.
Jag var helt väck.
Där har vi det.
Det är det du säger.
Skit i minnesförlusten.
Det funkar inte, men att du var galen,
där har du det.
Det är din väg ut,
för nu är du frisk.
Du är på rätt väg.
Du är tillbaka.
Du måste visa skillnaden
mellan den galningen i apoteket
som sköt ner dom två
och mannen som sitter här just nu.
Du måste visa shock,
rädsla och att du ångrar dig som fan.
Jag är. Jag gör det, jag…
- Jag är rädd, sir. - Självklart.
Det ska du vara, eller hur?
Ja. Vad sa du åt apotekaren?
Jag sa, ”Ge mig allting.”
Och sen då? Boom. Boom.
Sköt ihjäl den jäveln, eller hur?
Vill du bli förlåten för det?
- Ja. - Säg det.
- Jag vill ha det. - Vad vill du ha?
Förlåtande.
Såg du vad du gjorde där?
Du erkände just till dubbelt mord.
Nu har dom dig.
Men—
Jag vill göra en byteshandel.
Vad för något?
Jag vet saker.
Åh, vad vet du nu helt plötsligt?
Jag vet—
Jag vet vem du är, jag vet
om kvinnan ni hittade ute i skogen
ett par år sen, men hornen.
Hmm.
Det betyder ingenting.
Det stog i tidningen.
Vad vet du?
Du vet ingenting, eller hur?
Nej. Ni tog aldrig han som gjorde det där.
Han har varit ute och mördat.
Du snackar skit, pojk.
Du vet inte ett jävla skit.
Du försöker bara köpa lite tid,
eller hur?
Jag träffade honom en gång.
Det finns stora människor som känner till honom,
stora människor.
Det finns ingen byteshandel
för det finns inga människor.
Gör byteshandeln.
Byt mig mot dom här morden.
Inget byte.
Du har inget
för du snackar skit,
och det finns ingen levande
som gjorde något av det mördandet.
Han är död, pojk.
Jag berättar för er om den gula kungen.
Vad fan sa du precis?
Ge mig ett namn.
Ge mig ett jävla namn.
Vill du leka?
Den gula kungen!
Släpp mig för fan! Släpp mig!
Byt med mig, din jävel.
Byt med mig! Jag vill ha ett byte!
Lugnt. Kom igen.
Lugna ner dig.
Ta ett djupt andetag, okej?
Du fick ditt erkännande,
sen förstörde du det.
Vad fan snackar du om? Han pratar fortfarande.
Kluckar och kraxar.
Han vet exakt vem du är.
Du ringde väl in mig, va? Det gjorde du.
Jag vet, och om vi behöver något mer
så säger vi till.
Vi uppskattar hjälpen, detektiven.
Vad fan händer här?
Vi måste reda ut ett erkännande av två mord
just nu, det är vad som händer.
Om han verkligen har något att säga,
så får du allt som vi får.
Du har mitt ord.
Kom igen, baby. Lugn nu.
Och jag kommer tillbaka…
Jag tar hand om det.
…imorgon.
Gå tillbaka för i helvete. Jag fixar det.
I oändlighet, där ingen tid finns,
kan inget växa.
Inget kan bli något.
Ingenting ändras.
Så döden skapade tid
för att låta växa det som den skulle döda…
och du återföds
in i samma liv
som du alltid fötts in i.
Hur många gånger har vi haft
den här konversationen, mina herrar?
Vem vet?
När man inte kan komma ihåg sina liv,
så kan man inte ändra sina liv,
och det är det fruktansvärda och det hemliga ödet av allt liv.
Du är fast…
av den där mardrömmen du alltid vaknar in i.
Hur är det?
Vi måste åka till Abbeville.
Jag har en deposition i eftermiddag.
Skjut på den.
Jag har någon som vi måste prata med.
Jag berättar på vägen.
Kom igen.
Tror du att han verkligen
har någonting
och isåfall, vad?
Reggie Ledoux förtjänade att dö, Marty.
Det var rätt.
Jag stryker inte över andra möjligheter.
Mm-hmm. Vad betyder det?
Guy Francis och Charlie Lange
pratar båda om den gula kungen.
Dora Lange pratade om den gula kungen.
Okej, lyssna.
Om mördaren fortfarande finns där ute,
varför har det inte begåtts fler mord?
Det kanske det har, Marty,
och vi vet bara inte om dom,
vi kanske inte satt ihop dom.
Har du någonsin undrat varför de andra killarna
ville ha hand om fallet 1995?
Säger du att du tror att de andra på stationen
var med på det?
Helvete.
Hur fan händer det här?
Han visste vad som skulle hända med dubbelmorden.
Han kanske tänkte på det och gjorde ett val.
Har du kamera här?
Här. Gå tillbaka. Spela det här.
Han tog ett samtal kvart över sju, hans advokat.
Har du ljud?
Nej, bara filmen.
Det var det. Bara 3 timmar av ingenting…
tills man ser blodet.
Vi vet inte vad någon kan ha sagt till honom
på samtalet.
Jag vill se era inkomna samtal nu.
Okej.
Vilka är de två vakternas namn??
Childress och Mahoney.
Ge mig deras filer, tack.
Ja, sir.
Terrence, ta fingeravtryck på det här.
Ja, sir.
Avtryck? Det är en offentlig telefon.
Ingen sorts advokat ringer härifrån.
Hade Francis släkt?
Ja- systrar, bror och systersöner.
Kopplingar till självmordet?
Någon kan ha sagt någonting,
gav honom inget val.
Underbart.
Så nu när vi har det här igång igen,
sa han något om Billy Lee Tuttle?
Du vet att han gjorde det.
Tuttle dog ett par år tillbaka, 2010.
Ja. Ja.
Vad var det, ihopblandad medecin? Hurså?
Precis efter Cohle kommit tillbaka tillbaka till staten.
Åt helvete med det här.
Jävla skit.
Berätta för mig på en gång
varför ni är på Cohle, eller så drar jag.
Hans rapporter,
hans historier, dom stämmer inte.
Så prata med honom om det då.
Sluta pissa i mitt öra.
Vi gjorde det.
- Åh, jaså? - Vad?
Om ni två pratade med Rust,
så fick ni inga signaler på honom.
Han fick signaler på er.
Är det här allt ni har?
Fan, jag vet redan allt om det här.
Det är allt vi har.
Ni har inte kollat de gamla olösta.
Du kanske borde sluta dansa med oss.
Berätta vad du verkligen har haft för dig.
hur du spenderat din tid.
Jag har redan berättat hur jag spenderar min tid.
Fast du har bara snackat skit
hela eftermiddagen.
Ursäkta oss en minut, tack.
Dessa är från brottsplatsen i Lake Charles
när folk fick reda på det.
Känner du igen någon?
Lake Charles är lite långt bort
för dig, eller hur?
Hur höll ni henne borta från tidningarna?
Ni kanske har vänner på höga ställen?
Din truck och en man som passade din beskrivning
sågs till på området
vid vår brottsplats fem gånger
av fem olika människor den senaste månaden.
Förutom att folk såg honom
och hans truck där i flera veckor,
så vet du att han var borta efter han drog 2002,
visade sig ingenstans förränn 2010-- Louisiana.
Fick ett förnyat körkort.
Inget vet vad han hållit på med
under tiden.
Han har ett förråd vid Church Point.
Vi får inte se vad som är där inne.
Kan du inte visa oss vad
som finns i ditt förråd?
Fan heller. Det får ni inte se.
Fixa ett tillstånd.
Helvete, försök lösa något.
Vi försöker.
Jaså?
Vi tänker tillbaks i tiden,
fallet på Rianne Olivier,
du satte det på hennes pojkvän
Jag vet inte,
kanske Ledoux grabbar kände dig.
Kanske ni reste runt i samma cirklar,
hade samma hobbies.
Kanske de visste något om dig.
Du tog bara dom gamla morden hela tiden,
du tog fallet dit du ville att det skulle gå.
Du är en knarkare. Brukar du få en blackout?
Brukar du vakna upp utan att minnas vad som hänt?
Ni vill arrestera mig, gör det.
Vill ni följa mig,
kom igen.
Vill ni se något,
skaffa ett tillstånd.
Tack för ölen.
Och tack för att du slösade min jävla dag, bolagsman.
Han är bartender fyra dagar i veckan,
det här huset vid vägen,
det har en lägenhet bakom det.
Vi vet inte vad han gör med den tiden.
Han säger att han dricker.
Du har fel.
Ingen skulle kunna ändra sig så mycket. Du har helt fel.
Du har ju berättat hela dagen
om vad för sorts skit han brukade komma på,
hur han snackade.
Vi fick höra en del sånt också.
Ska du påstå
att han är en stabil individ?
Bara knarkrykten.
Tror du tio år borta
har gjort honom mer resonlig?
Tänk på det. Du sa det.
Han hade varit där tre månader,
och ni två hittade en
som ni aldrig haft tidigare eller efter,
en som han skiner på.
Du sa att han gjorde ett så bra jobb.
Gav inte han dig alla bevis?
Rörde inte han fallet dit han ville att det skulle gå?
Han gav dig Rianne Olivier.
Hon var inte en av Ledoux’s.
Hon var en av hans.
Vad sa han, ”livet är en sjukdom”?
När han hörde att Francis i Abbeyville
visste något, så gav han sig på det.
Han stängde ner det.
Har du något gång fungerat om
han ringde den fången,
som att, jag vet inte…
som att han försökte utpressa honom?
Han gav sig på det också, va,
idéen om att Langes mördare var kvar ute?
Ja.
Ja. Det gjorde han.
Han kollade efter en ny grej kanske.
Ni har gett mig mycket att tänka på.
Visst fan är det mycket att tänka på.
- Så hjälp oss. - Ja.
Vad du än kan säga
om, du vet, från när han tog sin an
Langes mördare till när
ni två hade ert lilla missöde.
Vad det nu handlade om.
Textad av Snusmumriken.